JEG, CLAUDIUS
13. Den gamle kejser Dumrian.
-Er han død? -Ja... han er død.
-Så... er jeg jo kejser? -Ja.
Du er kejser... Alle mine drømme er gået i opfyldelse.
Kejser... ! Jeg er kejser af Rom!
-Har du ikke ondt af ham? -Nej.
-Lad os proklamere hans død. -Ikke endnu.
Først siger vi: "Alt vel efter omstændighederne".
I betragtning af at han er død.
Så må vi finde testamentet. Det er sikkert i hans arbejdsrum.
Kom!
Sikke et roderi!
Han lod ikke andre røre det.
Det er her sikkert et sted. Led du der, så leder jeg her.
Skriv ikke mere, Claudius. Skriv ikke mere.
Har du fundet det, mor? Hvad er det?
Det ser ud til at være en historie. Vor slægts historie...
Står der noget om mig? Hvornår begynder den?
-Da hans sidste hustru Messalina dør. -Hvad står der om mig?
Hvordan kan jeg fortælle det, når du bare snakker?
Pølen med tudser ville have en konge. Jupiter sendte dem kong Bræt.
Jeg har været døv og blind, ufølsom som et bræt.
Min største fejl? Jeg har været for godgørende.
Jeg rådede bod på mine forgængeres fordærv.
Jeg forsonede Rom og verden med monarkiet igen.
At lade tyranniets æg blive sløv var en stor fejl.
Hvis jeg havde slebet den, kunne jeg have afhjulpet fejlen.
Voldsomme lidelser kræver voldsomme foranstaltninger.
Men jeg må huske på, at jeg er gamle kong Bræt.
Jeg skal flyde trægt i den stillestående pøl.
Lad alle de gifte, der lurer i sølet, udklækkes...
Behagede hun Dem ikke, Cæsar?
Nej, tydeligvis ikke.
-En fejltagelse at få hende hertil. -Men hun var smuk.
Ja, smuk... Den, der gifter sig med hende, bliver lykkelig.
Hun er allerede gift...
...med trommeslageren. De har tre børn.
-Jeg misunder ham. -Hun siges at være en rappenskralde.
Så misunder jeg ham hans nætter, men ikke hans dage.
I ægteskabet kan man ikke få det ene uden det andet.
Selv vagabonder og sigøjnere værdsætter ægteskab og familie...
...liv.
Cæsar...
Hvordan har De det? Er der noget galt?
Lad alle de gifte...
...der lurer i sølet, udklækkes.
Hvis vi endnu en gang kan tage spørgsmålet om et nyt ægteskab op...
Meget taler for det, men først og fremmest-
-at Deres børn og Rom behøver en mor. Kejseren skal ikke være alene.
Tiberius var alene, det ramte hans forstand.
Deres andre ægteskaber var tragedier, men det fjerde kan blive en triumf.
Efter moden overvejelse vil jeg foreslå en vis person.
-Jaså...? -Jeg kom på det i morges.
Den eneste, der kan blive den perfekte hustru, er Lollia Paulina.
Lollia Paulina? Er De vanvittig?
Hun er ideel. Datter af en tidligere konsul, flot trods sin alder-
-og barnløs. En god stedmor for Britannicus og Octavia.
De behøver en mor. Det er det vigtigste af alt.
Vigtigere end at hun er den dummeste i Rom?
Begavede hustruer har hidtil ikke gavnet kejseren.
Hun går omkring, majet ud som en hel juvelbutik.
Kejseren har brug for en hustru, der kan hjælpe ham.
Jeg har tidligere foreslået mange-
-men uden større entusiasme.
-Men alligevel foreslog De dem? -Jeg skulle ikke giftes med dem.
-Man kan da godt anbefale... -Cæsar!
Som jeg netop skulle til at sige...
Der er et navn, der falder mig ind ...så stærkt som en åbenbaring.
Vedkommende dame har være så tæt på os-
-at vi ikke har bemærket hende. Jeg hentyder til Agrippinilla.
Agrippinilla? Kejserens brordatter?
Incest! Senatet vil aldrig tillade det.
For 100 år siden måtte fætre og kusiner ikke gifte sig. Nu ses det,
Senatet vil godkende det.
Hun er passende på alle måder. Hun er overordentlig intelligent.
Og hun ville medbringe Germanicus' barnebarn Nero-
-en i alle henseender værdig dreng.
Men kejseren hader jo Nero.
-De taler om kejserens slægtning. -Det er kejserens egne ord.
Hans mor er den mest fordærvede i Rom. Det sagde selv Caligula!
Hvor vover De?!
Narcissus, De kan betragte vort venskab som slut fra nu af!
-Cæsar... -Cæsar! Jeg kan ikke støtte...
...sådan en uhyrlig bagtalelse af Germanicus' datter.
Deres brordatter er den bedste kvinde i Rom.
En kejseres hustru bør være både smuk og yderst intelligent.
Hun er begge dele. Jeg beder Dem overveje hende.
En Messalina med intelligens!
Mere dødbringende end alle germanerstammer tilsammen!
Og sønnen vil moderen snart ønske, at De adopterer.
Cæsar, jeg beder Dem...
Man ægter ikke en brordatter. Det er incest, fordømt af guderne.
Det vil føre til fordærv og ødelæggelse.
Lad alle de gifte, der lurer i sølet...
...udklækkes.
Cæsar?
Lad alle de g-gifte, der er i sølet...
...u-udklækkes.
Jeg vil g-gifte mig med min brordatter. H-hent hende.
Kom ind!
Nå?
Han gik med til det.
Han vil se dig.
-Nu? -Ja.
Det gik så let, at jeg selv knap troede det.
Og han sagde, at han ville giftes med mig?
-Ja. -Hvad sagde han?
"Jeg vil gifte mig med min brordatter. Hent hende."
Var det alt? Intet andet?
-Ingen indvendinger? -Kun fra Narcissus.
-Hvad sagde han da? -Hvad betyder det? Han tabte.
"Sure, sagde ræven..."
De skal blive endnu surere, før jeg er færdig med ham.
Og Claudius sagde intet til, at jeg var hans brordatter?
-Ingen tale om incest? -Nej.
-Han syntes måske om ideen? -Jeg forstår ham.
Men jeg kan ikke lide, at du skal ligge i hans seng.
Jeg begynder at fortryde.
Det var meget svært at foreslå dig.
-Men det standsede dig ikke? -Nej.
Din ærgerrighed har altid brændt klarere end din lidenskab.
-Har min lidenskab skuffet dig? -Nej.
Men i mit tilfælde kan lidenskab og ærgerrighed jo forenes.
Jeg fortryder mere og mere.
Jeg håber, at når du er blevet gift...
Vær ikke dum!
Nu har jeg såret dig.
Det burde jeg ikke have gjort.
Vær ikke bekymret. Jeg skal råde bod på det.
-Råd bod på det... nu! -Han venter på mig.
Det går hurtigt. Lige nu brænder min lidenskab klarere end ærgerrigheden.
Skynd dig! Hans lidenskab brænder også-
-men i hans alder slukkes flammen hurtigt.
Farbror? Pallas sagde, du ville tale med mig.
Han sagde, du havde besluttet at gifte dig igen.
-Og at du havde valgt mig? -Vil du gifte dig med mig?
Åh, farbror... !
Du har gjort mig til den lykkeligste i verden.
Det tænkte jeg nok.
Hvor kunne du vide-
-at jeg har elsket og agtet dig i alle disse år?
Jeg anede det bare, min kære.
Jeg skal være en god hustru, mor for Britannicus og Octavia-
-ligesom for min egen kære Nero.
De skal være som mine egne børn for mig.
Og vi kan jo få flere? Hvorfor ikke?
Jeg kan stadig føde børn.
Og du, sådan en viril mand...
Sådant fast kød... Hvem skulle tro det?
Du skal få flere sønner, det lover jeg-
-og mere kærlighed end nogensinde før.
Ja, kærlighed, farbror...
...som du aldrig før har oplevet.
Jeg bliver svimmel, når jeg tænker på det.
Bekymrer det dig ikke, at du gør dig skyldig i incest?
Skønt det har du jo så ofte før gjort med din bror Caligula, ikke?
Under min gale brors regeringstid gjorde vi noget, vi ellers ikke gør.
Det er så sandt...
...men visse gjorde det mere villigt end andre, ikke?
Jeg anklager dig ikke ...jeg spørger bare.
Eftersom du spørger, er svaret "nej".
Det vil kun teknisk være incest og generer mig ikke, men hvis du...
Jeg driller bare. Bliv ikke fornærmet.
Spørgsmålet om incest er faktisk en smule teoretisk.
-Hvordan det? -Hvor smuk du end er...
...så er din krop mindre interessant end sjælen.
Jeg tager dig ikke for dit hjertes skyld. Du har vel knap noget.
Det passer mig godt. Du er ikke den elsker, man drømmer om.
Dine drømmer vil jeg ikke diskutere, når jeg lige har spist.
Jeg gifter mig, fordi jeg er træt af at regere alene.
Der er så meget, som kun en kejsers hustru kan udrette.
Men jeg behøver en kvinde med intelligens.
Det lyder udmærket.
Men jeg har ikke tænkt mig at være et nul.
Hvis du giver mig magt, vil jeg bruge den...
Hvorfor skulle jeg ellers give dig den?
-Nå? -Vi gifter os.
Men hvorfor...?
Vi skal ikke dele seng, han synes ikke om mig.
-Han vil have hjælp til at regere. -Så meget des bedre...
Nej, der er noget underligt...
Hvad sagde han, da du foreslog mig?
-Det har jeg jo sagt. -Intet andet?
-Jo, noget uden hoved og hale. -Hvad? Hvad sagde han?
"Lad alle de gifte, der er i sølet, udklækkes", tror jeg.
Han er måske ved at gå fra forstanden?
Han lever måske ikke så længe som nygift?
Han skal holdes i live, til min søn bliver myndig.
Senatorer, for syv år siden indledtes erobringen af Britannien.
Først nu er det tilendebragt.
En eneste mand bærer ansvaret for vore store tab.
Endelig var krigen slut.
Kong Caractacus førtes i lænker til Rom.
Senatet krævede dødsstraf for hans hårdnakkede modstand.
Hans familie krøb for os, men ikke Caractacus selv.
En ting skal I vide. Hvis sværdet er alt, hvad I har at byde os briter-
-må I regne med at have det i hånden altid...
...og altid have det ved jeres side om natten.
For det vil I være nødt til.
Hans mod og værdighed vandt senatorernes hjerter.
Han fik bevilget et årligt beløb og kunne leve med sin familie i Rom.
Enden er nær. Jeg har været gift med Agrippinilla i fem år-
-og hun har vist sig at være lige så hæslig som jeg troede...
...ligesom hendes sleske søn.
Hans mor lægger planer for ham. Hun tror, jeg ikke ved det-
-men det gør jeg, og jeg har mine egne planer...
-Han er meget musikalsk. -Ja.
Hvorfor tager du ikke timer i musik, Britannicus?
-Jeg er ikke interesseret i musik. -Synd. I kunne spille duetter.
Næppe. Lucius Domitius er jo så talentfuld.
Jeg beder dig, kald ham ikke det. Han har antaget navnet Nero.
-Det havde jeg glemt. -Nej, du gør det med vilje.
Jeg glemte det, siger jeg!
Nu er du blevet mindet om det, og en undskyldning var på sin plads.
-Det behøves ikke, mor. -Det synes jeg.
Nå?
Jeg vil ikke sige undskyld...
Jo, det tror jeg nok. Claudius, sig, at han skal bede om undskyld.
Bed om undskyld. Du har såret Nero, og du ved, hvor følsom han er.
Du holder altid med dem mod mig.
-Jeg beder ikke om undskyld. -I så fald bliver du s-straffet.
Vil du lade mig henrette, som du gjorde med mor?
Jeg hader jer alle sammen. Alle sammen!
-Beklager, at jeg var skyld i dette. -Det var ikke din skyld.
Jeg vil dog tale med ham. Kom, Octavia.
Vi kan måske formilde din bror.
-Jeg synes, du er meget venlig. -Verden behøver venlighed.
Har du bemærket, hvor glade de er for hinanden?
Nero forguder hende simpelthen.
-Jeg vil tale med dig om noget. -Ja.
-Det drejer sig om... Hvad? -Svaret er j-ja.
Du ved ikke, hvad jeg vil sige.
At jeg skal tillade Octavia at gifte sig med din søn?
-Svaret er ja. -Vil du ikke diskutere det?
Hvorfor det? De passer jo godt sammen.
Nero holder meget af dig. Han betragter dig som en far.
Han sagde forleden dag: "Jeg betragter ham"...
..."som en far."
-Hvis han gifter sig med Octavia... -Svaret er ja, endnu en gang.
Lad mig tale færdig. Du ved ikke, hvad jeg vil sige.
Nu har du igen drukket for meget vin.
Min kære, du ønsker vel, at jeg skal adoptere Nero som min søn-
-og arving sammen med Britannicus?
Men hvis det ikke var det, du ville sige...
Jo, det var det.
Det var det. Jeg ville bare have lov at tale ud.
Jeg ville kun spare os for unødvendige diskussioner.
Vort ægteskab er så lykkeligt, at jeg hurtigt kan læse dine tanker.
Tænk, hvor meget tid det sparer! Godnat.
Sørg for, at han kommer i seng!
De burde have spurgt mig til råds. Jeg var gået imod det.
Derfor tog jeg det ikke op.
Er det korrekt? Er jeg ikke Deres vigtigste rådgiver?
Tror De, hun gør noget uden at rådspørge Pallas?
De ved, at han er hendes elsker? Og kun arbejder for hende?
Hvorfor gjorde De det så? Forstår De ikke, hvad De har gjort?
Ved at adoptere Nero har De underskrevet Deres dødsdom.
Deres hustru har fået alt, hvad hun ville. Hun behøver Dem ikke længere.
Jeg skal alligevel snart dø. Barbillus har sagt mig det.
-Mit horoskop. -Helt unødvendigt.
Deres dage er talte ...på grund af Deres egne handlinger.
Hvorfor? Tænkte De ikke på Britannicus?
-Jeg tænkte m-mest på ham. -Men dette skader ham jo!
-De har allerede skadet ham. -Det ved jeg.
Hans dage er også talte. De lader ham bestemt ikke leve.
Heller ikke mig. Hvorfor?
N-Nero skal herske efter mig, ikke Britannicus.
Det er blevet spået... af sibyllen.
Bliver Nero kejser, vil Agrippinilla herske gennem ham-
-som Livia gennem Tiberius.
Nero dræber sin mor. Det har sibyllen også sagt.
-Den spådom har jeg ikke set. -Heller ingen andre, undtagen jeg.
-Hvor har De den fra? -Jeg fik den af Livia.
Jeg blev budt til fødselsdagsmiddag. Jeg forstod efterhånden hvorfor.
Hun fandt denne mærkelige bog blandt Augustus' papirer.
Den er skrevet i et meget gammeldags sprog.
Augustus blev bange og gemte den.
Han forstod den sikkert ikke ... men det gjorde Livia.
-Hvad forudsiger den? -Caligulas styre og død.
Den forudsiger mit styre og Neros.
Det står skrevet, Narcissus. Vi kan aldrig ændre det.
Og derfor tog De Agrippinilla til hustru?
Ja, jeg har altid ønsket republikken, skønt jeg lod mig vælge til kejser.
Jeg begik en fejl. Jeg forsøgte at herske klogt og retfærdigt.
Ved at lade monarkiets æg blive sløv, hjalp jeg det.
Nu vil jeg tilintetgøre monarkiet.
Eller Nero vil ødelægge det. Han er lige så gal som Caligula!
Når vi gale kejsere er borte, gør folk en ende på monarkiet-
-og vender tilbage til den sunde republik.
-Og Britannicus? -Han skal genindføre republikken.
-Hvis han overlever. -Min plan skal redde ham.
Men De skal sørge for det praktiske.
Sig, hvad jeg skal gøre.
Lad mig hvile en time, kom så til mit rum. Så fortæller jeg mere.
Må jeg underrette Britannicus? Det smerter mig, at De har såret ham.
Jeg dræbte hans mor og har lige siden været en dårlig far.
Nu er jeg træt og syg.
-Vi må gøre det nu. -Svært. Narcissus vogter over ham.
Al den mad, din mand får, prøvesmages.
Man kan vel få råd i sådanne sager.
Der er en kvinde ved navn Locusta...
Meget dygtig. Jeg vil gå til hende.
Ja, men gør det snart.
Han er meget lunefuld, foretrækker altid min søn. Jeg forstår det ikke.
-Men han kan skifte mening i morgen. -Ja, det er meget mærkeligt.
Som om han spiller et spil, men jeg ved ikke hvilket.
Nej, men det bekymrer mig.
Inden Tiberius slog til mod Sejanus-
-blev han forfremmet, højere end nogensinde før.
En anden ting, der bekymrer mig.
Hvor sikker kan du være på din søn?
-Lad mig om ham. -Også nu, da han er gift?
Du har stor indflydelse på ham, men han er ikke et barn.
Og når han bliver kejser ...hvem vil så styre ham?
-Hvem er det? -Det er mig, mor.
Kom ind.
-Der var ikke noget... -Nej, nej, jeg skal gå.
Deres Nåde...
Jeg kan ikke lide ham den græker.
-"Den græker" styrer imperiet. -Behøver du tage imod i soveværelset?
Hvad er der med dig? Hvorfor er du ikke i seng? Hvor er Octavia?
Hun har låst sig inde og vil ikke lukke mig ind.
-Har I skændtes? -Ja.
-Kan du ikke sove alene? -Nej. Jeg føler mig...
Jeg ved ikke...
Når jeg bliver kejser, skal jeg nok gøre, som jeg vil.
Det var slemt gjort af Octavia, meget slemt.
Men hun er kun et barn. Hun forstår ikke dine følelser.
Skal jeg finde en sød tjenestepige til dig-
-og sende hende ind til dig?
Er den mand din elsker? Jeg synes ikke om ham.
Han må ikke komme til dit soveværelse, når jeg er kejser...
Senatorer, De ser mig her for sidste gang.
Jeg kommer her ikke igen.
Dette er nærmest en...
...afskedstale.
Jeg er for gammel og ikke rask nok.
Jeg tror ikke, De behøver min tilstedeværelse her længere.
Det sker, jeg spørger mig selv, om De nogensinde har gjort det.
Som De ved-
-fandt soldaterne mig bag forhænget og gjorde mig til kejser.
Jeg ønskede det ikke. Jeg mener, det var en fejltagelse.
-Nej. -Hvad det end var...
...så forsvinder jeg snart bag et andet forhæng.
Det sidste. Det tæppe, guderne lader gå ned for os alle til sidst.
Store som små...
Jeg sørger ikke over det tæppefald.
-Må De leve i evighed! -Tak.
Det ville jeg ikke ønske, selv om jeg kunne.
Hvad De vil sige om mig, når jeg er borte-
-kan jeg kun gætte på.
Jeg håber, det bliver mindre skarpt end det, De hidtil har sagt.
Ikke så jeg hørte det, naturligvis. Det tilkommer ikke en kejser.
Men samtidens dom stemmer ikke altid overens med historiens.
Historien vil sikkert have noget at sige.
Jeg har gjort noget ved det. Ikke noget, der direkte berører Dem...
...men alligevel...
De forstår... I mit liv har jeg lært mange mennesker at kende.
Fremtrædende mennesker, der har gjort Rom til det, det er i dag.
Og en dag vil de alle leve igen.
De døde skal vågne til live.
Manden, der bor tæt ved pølen, skal åbne grave...
...og lade Rom fødes på ny.
Og byen skal fremstå, som den virkelig var.
Godt klaret, Claudius. Du blev alligevel kejser.
Hvem skulle have troet det?
Du er en idiot og har altid været det.
Folk siger, det ikke er din skyld. Men hvis skyld er det så?
Og din næse løber stadig, Claudius. Den løber stadig.
Undskyld mig.
Stop der... Vent, til det bliver din tur.
Skal vi hente en læge?
Det var ikke alt besværet værd, vel? Det kunne jeg have sagt dig.
Onkel Claudius! Jeg var alligevel ikke Messias.
Jeg kan ikke fatte det. Du kan tro, jeg blev forbavset.
Senatorer, lad os fortsætte med dagsordenen...
Lad os være alene, Narcissus!
Jeg sender bud efter Dem.
-Far, du ville tale med mig. -Ja, hør nu på mig.
Jeg har noget meget v-vigtigt at sige. Ingen må vide det.
Det er derfor, jeg sendte bud efter dig så sent.
Jeg vil ændre mit testamente til N-Neros fordel og forklare hvorfor.
Hvor betænksomt af dig.
Hvorfor dette pludselige behov for at forklare?
Du adopterede ham, giftede min søster bort til ham-
-uden at sige et ord til mig.
-Sig ikke det. -Tænk, hvad jeg kunne sige!
Jeg er måske et barn, men jeg er ikke blind og ikke af sten.
-Du foretrak altid ham. -Jeg havde mine grunde.
Du har aldrig elsket mig, aldrig været en far for mig.
Du har vist, hvad du mente om mig. Det tilgiver jeg aldrig.
Og at du dræbte min mor vil jeg heller aldrig tilgive.
-Jeg hader dig. -Hør nu på mig!
Ja, det er sandt.
Da jeg først opdagede, hvordan din mor havde været...
...hvordan hun havde bedraget mig hver dag, kunne jeg ikke elske dig.
Men du må forstå, du må være en mand.
Prøv at forstå en faders svagheder.
Jeg tror ikke, du er min søn.
Jeg tror, du er Caligulas søn.
Men du har ikke hans karakter.
Jeg vil bare forklare, hvorfor jeg ikke kunne elske dig.
Var det måske min skyld?
Skulle jeg straffes? Kan et barn vælge sine forældre?
Græd ikke, Britannicus.
-Må jeg gå nu? -Nej... Kom her.
Åh, far... !
Jeg har noget meget vigtigt at sige, så hør godt efter.
Hvem der end var din far, så er du min søn nu-
-og jeg elsker dig højst af alle i verden.
Nero skal efterfølge mig. Det står skrevet og kan ikke ændres.
Når jeg er borte, vil han prøve at dræbe dig.
Det er derfor, jeg har behandlet dig sådan, holdt dig i ubemærkethed.
Jeg har en plan, der skal redde dig. Narcissus har ordnet det hele.
Hele verden er romersk.
Du kan kun være tryg i Britannien.
Dér kan Nero ikke røre dig, ingen vil angive dig.
Nogle af Caractacus' mænd skal vende tilbage til Nord-Britannien-
-og du skal forklædt følge med til dronning Cartimandua.
Kun hun ved, hvem du er-
-og sender dig til en region-
-hvor ingen romer har sat sin fod, og der skal du vente.
Nero er gal. Hans udskejelser vil berede vejen for republikken.
Og du skal genindføre den.
Republikken skal leve igen!
Nej! Jeg gør det ikke. Det er vanærende.
Skal jeg, en claudier, male mig i ansigtet, skjule mig blandt barbarer?
-Det er ingen skam. -Jeg gør det ikke.
Jeg er ikke bange for Nero. Jeg kan forsvare mig.
Lad mig bære en mands klædedragt.
Så snart jeg bliver myndig, er jeg lige så god til alt som Nero.
Jeg tror ikke på republikken. Det er der ingen, der gør mere.
Ingen... undtagen dig.
Du er gammel, far, du har mistet grebet.
Jeg vil have min chance til at styre Rom, som det bør styres.
Hvis du elsker mig, så giv mig den chance.
Ja.
Ja, jeg burde have vidst, at du ville svare sådan.
Så må det blive sådan.
Jeg har gjort alt...
Du skal få det, som du vil. Må guderne beskytte dig.
Britannicus...
Du gør måske profetierne til skamme.
Ja, måske.
Skriv ikke mere, Claudius. Skriv ikke mere.
Jeg har fortalt alt, som jeg sagde, og som sibyllen spåede.
Jeg har fortalt sandheden. Jeg har bragt orden i historien.
Det hele er her til en fjern eftertid.
Kom, død, og lad tæppet gå ned for sidste gang.
Jeg er træt, så træt...
Der røg den eftertid...
Hvor er resten? Det må være her.
Det er måske det her. Ja, det er det.
Hvilket Herkules-arbejede. Det må have taget flere år.
Ja. Lad os brænde det hele.
-Alt det arbejde... Milde magter! -Vi må finde testamentet.
Hvor er ild dog smuk!
-Myrdede de ham? -Ja.
De forgav ham.
Men hvordan kunne de gøre det?
Hvorfor beskyttede De ham ikke?
De var meget snedige.
De forsøgte flere gange, men hver gang fik jeg det forhindret.
Min mur rundt om ham kunne de ikke trænge igennem.
Hvordan hun bar sig ad? Det skal jeg fortælle, for nu forstår jeg det.
Hun må have forgiftet sin egen mad.
Ja, sin egen, eller en del af den.
Giften var i en svamperet, som hun allerede havde spist af.
Han havde spist op og bad om mere, som han ofte gjorde.
Da gav hun ham noget fra sin egen tallerken.
Først tænkte jeg ikke over det. Ser man nogen spise-
-tror man ikke, maden er anderledes på en del af tallerkenen.
Hun tog svampen på sin gaffel og rakte ham den.
Da forstod jeg, at der var noget særligt ved den-
-og at han helt sikkert var i den allerstørste fare.
Og lige så sikkert vidste jeg-
-at han vidste, at den var forgiftet-
-og at døden fandtes på gaflen.
Og at han var ligeglad med det, at han bød døden velkommen...
Han døde om natten, alene.
Jeg bankede på hans dør efter middagen, men han bad mig gå.
Han ville vel ikke have, at nogen skulle se ham dø.
Nu må De flygte.
Nej, jeg bærer en mands klædedragt nu. Jeg kan tage vare på mig selv.
Stakkels far! Det kunne han aldrig.
Det ved jeg snart ikke. Han klarede sig dog ret godt.
Nå, gamle kong Bræt?
Er alle giftene udklækket?
-Er det dig, Sibylle? -Ja, det er mig.
-Hvor er du? -Her.
Hvad ler du ad?
Jeg har snydt dem igen. Alle tror, jeg er død.
Du er død, din tåbe. Du er så død, som man kan være.
-Man kan jo ikke overleve alle. -Nej, selv ikke du.
-På tide at komme af sted... -Britannicus! Hvad sker der med ham?
-Nero dræber ham. -Og Narcissus?
Agrippinilla dræber ham, og bagefter dræber Nero hende.
-Så forstemmende bekendt... -Ja, ikke?
-Og riget? -Det består, som Livia sagde.
Men der kommer ikke flere claudier efter Nero.
Kejserne efter ham bliver ikke de værste... med visse undtagelser.
Hvilken historie det har været!
De har brændt din bog.
Det hele...
Heldigvis lavede du en kopi og gravede den ned.
På tide at gå, Claudius. Færgemanden venter.
-Bare en ting til... -Du kan ikke blive her i evighed.
Nej, det kan jeg vel ikke.
Nu... skal du lukke øjnene.
Der er kun et skridt til båden, og rejsen over floden er kort.
-Og bagefter...? -Og bagefter, det lover jeg...
...skal du drømme en helt anden historie.
Farvel, Tiberius Claudius Drusus Nero Germanicus...
...gud i Britannien, tidligere kejser i den romerske verden.
Farvel.